När man mister närstående...
Jag känner mig så förtvivlad ibland!
Hur finner man ljuset...
Jag vill säga upp mig och göra filmen.
...viljan att fortsätta?
Det finns inget enkelt svar.
Vi bör skilja oss.
Men när nån dör...
Linda är borta.
...ändras synen.
Tumören har krympt.
Man inser att man måste fortsätta.
- Du ger inte upp. - Har vi råd?
- Hitta det nya normala. - Jag kan hjälpa till med tillståndet.
Och hoppas att det förflutna stannar där det är.
Jag söker Barbara Morgan.
Sophie? Är det du?
Hej! Jag är Emma från 5K-insamlingen. Sheri presenterade oss.
Ja, jag mötte många den dagen.
Ja, det var kort, men jag blev så rörd av historien om din familj.
Sheri berättade lite om vad ni har gått igenom.
Jag var gravid när jag miste min make, precis som din mamma.
- Jag beklagar. - Det var länge sen. Tack ändå.
- Hur mår din mamma? - Vissa dagar är bättre än andra.
Jag har gått igenom det och pratar gärna med henne om det hjälper.
Det vill hon säkert.
- Är hon hemma? - Hon åkte just.
- Fasen också. Jag kan skriva en lapp. - Javisst.
- Jag har ingen penna. - Jag kan hämta en.
- Det behöver du inte göra. - Det är lugnt. Kom.
Du missade henne med bara två minuter.
Ni ser så lyckliga ut.
Jag hämtar en penna.
Allt för Maggie. Jag önskar att vi kunde vara där. Här är lasagne.
Lova att sms: a om hur det går. Vi hade velat vara där.
Ja, det ska bli massor av sms. Hon älskar Reginas lasagne.
Mamma, det är nån här som söker dig. Hon sa att hon var från 5K.
- Vem då? - Emma, mamma är hemma om...
Hon är borta.
Det var konstigt.
- Medgivande av blodtransfusion. - Behövs inte.
- Hon måste ändå skriva under. - Jag förstår.
Allt klart. Vi hämtar dig strax.
Vi går ingenstans.
Du avbokade väl din pilates?
Det här är barnlek jämfört med mastektomin.
Lymfkörtlar? De kan lika gärna ta halsmandlarna.
Hämta en lapp så skriver jag numret till mina föräldrar för uppdatering.
Det behövs inte. Vi ringer dem när du har vaknat.
- Jag kan vara groggy. - Du kan vara lite groggy.
- Radbandet. - Ursäkta? Det lät som "radbandet".
Lugn, det är mammas.
När jag sa att de inte skulle flyga hit efter allt med Chad -
- skickade mamma sitt radband.
Hon svär på att det fixade pappas bypassoperation. Jag glömde det.
- Jag hämtar det. - Nej.
- Är du säker? - Ja, det är bara kulor.
Men om du träffar henne och hon frågar dig höll jag i det hela tiden.
- Kör till. - Bra.
Du kan få hämta lite mer isbitar.
Jag är gjord för att göra sånt. Vill du ha nåt till? Ursäkta skämtet.
- Tittut? - Vad har jag hittat i skrivaren?
- Titta här, min mans purfärska verk. - Nej, älskling.
- Det är inte korrekturläst än. - Bara första scenen.
Läser du inte hellre om den nya... kulinariska juvelen?
Herregud, restaurangrecensionen? Står det "kulinarisk juvel"?
- Ja, och även... - Köpte du alla?
- Vi kan dela ut dem till folk. - Smart.
"Med mat som får det att vattnas i munnen är jag glad åt Someday."
Someday är idag!
"Den varma miljön och stilen slås bara av den ingrediensstyrda menyn."
- "Den grillade bläckfisken är unik." - Det kan jag intyga.
- Vad är det? - "Hjärnan bakom är Andrew Pollack."
"Han tycks ha lyckats igen."
"Hans elegans är som tydligast... i saffransrisotton."
- Vänta lite. Det är din rätt. - Min signaturrätt. Jag måste stå här.
"Pollocks team leds av chefskocken Regina Howard."
- Det är min älskling. Vad mer? - Det är allt. Jag är en fotnot.
Okej. Jag medger att det är mycket frustrerande.
Andrew möjliggjorde att inte ta din morbrors pengar.
Man tar inte in en stor investerare utan det har vissa baksidor.
Regina, det här är en fantastisk recension.
- Du fick sex av fem stjärnor. - Ja.
Du har rätt. Mitt förra ställe fick aldrig såna betyg.
Och det här sätter dig på kartan. Vi ska rama in flera av de här.
Välkomna till akvariet, småflundror från E Melvin-skolan!
Det här blir en "fen-tastisk" dag.
- Vi lägger matsäckarna i facken. - Då kilar vi bort dit.
Mamma... jag glömde den i skolan.
- Vi kan dela på min. Det är kalkon. - Nej...
- Du gillar ju kalkon. - Nej, näsblod igen.
Kläm åt.
Skynda på. Vet ni vad långsamma fiskar kallas? Hajmat!
- De går! - Vi hinner ikapp. Vi fixar lite is.
Jag missar pingvinfilmen i 4D. Det fjärde D: et är vatten.
Vår första fantastiska recension. De kallade dina rätter "förtrollade".
De kallade din inredning "elegant".
Känns det okej? Du fick inte erkännandet du förtjänar.
Det är förstås okej.
- Och borden? - Vi beställde fyra till.
Förra veckan motsatte du dig det.
Ja, men med recensionen tror Andrew att fler kommer.
- Var vill du ha de här? - Ställ dem...
Andrew Pollock lyckas igen...
- Gary? - Nej! Jag är här!
- Jag har de här. - Jag bad dem vänta.
- Varför berättade du inte om Linda? - Vänta, snälla ni.
- Hur fick du veta? - Jag sms: ade henne imorse.
Hennes dotter ringde upp mig.
Hon var så säker på att klara det.
Lyssna på mig, Bloom.
Det som hände Linda händer inte dig. Hör du det?
- Vi ses lite senare. - Okej...
Du, om inte sjukhusets el kommer från din fot...
- Ursäkta. - Du behöver en distraktion.
Vad sägs om att få läsa ditt manus?
- "Utan titel." Gåtfullt. - Du får läsa när du tvättar kepsen.
Jag vet att du tror att den besegrade cancern, men när...?
Jag kan tvätta bort turen.
Det behöver inte vara vettigt för dig. Det ska bara vara det för mig.
Du kan väl hålla ställningarna?
- Vem är gåtfull nu? - Jag måste bara fixa en sak.
- Vart ska du? - Sms: a om du hör nåt.
SJÄLVMORDSLINJEN
- Hur bra var inte recensionen? - Ja, den var bra.
Du är närmare en Michelinstjärna.
- Bord 12 - en bläckfisk, en lax. - Vänta.
Kanske lite balsamstänk på det - lite färg för balansen.
- Det är perfekt, Luis. Bordet väntar. - Ursäkta. Köket är ditt område.
Fenway Foodies kommer förbi. De vill intervjua dig.
- Vill de? - Ja, du är ju kocken.
Jag hittar aldrig en. Snacka om mirakel. Tack, Jungfru Maria.
Kom ihåg var vi parkerade - 2B.
"B-ara" eller inte "B-ara"?
Kom igen, farfar. Låt mig inte vänta hela livet.
Vad fan? Nej, hon gör det inte! Nej, det här händer inte!
Nej, nej...
Ursäkta mig! Aldrig i livet! Du såg mig. Jag var här först.
Jag vet att du såg mig. Jag var här före.
Nej, då hade du stått på den här platsen.
Snälla. Var inte den sortens person! Inte idag!
Mår du bra? Du verkar behöva psyket. Det är tre kvarter åt det hållet.
- Psyket? Flytta dig från min plats. - Det är inte din plats.
Flytta dig från min plats. Vad sägs?
Jag kan hålla på så här hela dagen! Helt otroligt!
- Jag behöver den tomma lådan. - Jag kan bygga en vagga åt dig.
Nej, jag måste packa ner Jons saker ikväll.
Oj...
När Debra dog klarade jag det inte. Jag gav bort alla hennes saker.
- Nu skulle jag vilja ha dem åter. - Jag kan förstå det.
Det här är lite annorlunda.
Jon hade en lägenhet som jag inte kände till.
Jag vet inte om jag är redo för ett förflutet jag inte kände till.
När du är det ska du veta att du inte behöver göra det ensam.
Okej?
Okej.
Damen kommer, och "dam" är snällt, från fel håll, snor min plats -
- och låtsas inte ha sett mig blinka.
- Vad är han upprörd över? - Allt, men just nu en stulen p-plats.
- Vilka vill ha kaffe? - Nej, Patricia hämtar en åt mig.
Patricia?
- Rome, kaffe. - Tack.
Gary, det här är Maggies mamma.
Ja, vi har redan träffats.
Vad hände på parkeringen?
Vi kan säga att jag tappade fattningen och sa saker.
- Exakt vad sa du? - Ordet "lögnare" användes.
- "Lögnare" är hårt. - Inte hopplöst.
- Det går att reparera. Vad mer? - "Russin."
"Russin" är inte bra. Många kan inte reparera det.
- Det är problematiskt. Var det allt? - Nej... jag kallade henne hög.
- Vad är...? - Jag sa "skit" före.
- Det gjorde du väl inte? - Jag visste inte att det var mamman.
Hon snodde min plats.
Gå dit och var den mest ömsinta versionen.
Och nämn för allt i världen inte p-platsen.
Gå.
Vi är stolta över dig.
- Då var det dags. - Tio dollar på att han nämner den.
Sköterskan säger att Maggie bör vara klar vid tre.
- Er dotter är fantastisk. - Tack.
Det har varit så fint att lära känna henne och...
Jag skulle vilja lära känna er med.
Bespara dig det här. Jag bor sju timmar bort.
Jag vill att ni ska veta hur mycket jag älskar er dotter.
Jag är där för henne dag och natt.
Jag menar inte hela natten. Jag sover över ibland, men...
Tro mig, min tandborste bor inte i er dotters badrum.
Det är bra att veta.
Okej.
Patricia, låt oss tala klarspråk. Du är arg och har goda skäl.
Jag var en idiot. Jag överreagerade och ber om ursäkt.
Det är bra.
Okej. Det uppskattar jag.
Jag är villig att glömma det om ni är det.
Jag ska verkligen försöka.
- Vad då? - Vad då?
- Jag är mycket principfast. - Herregud, han gör det...
- Vad betyder det? - Jag erkände att jag gjorde fel.
- Ni vill kanske göra detsamma. - Vad då? Jag gjorde inget fel.
Skojar du? Patricia, jag vet att du såg mig vänta med blinkersen på.
Jag vet att du vet att du körde åt fel håll och snodde min plats.
Jisses...
Du är ett riktigt kap.
Hej.
- Det är så kallt. - Ja, men det stoppar näsblodet.
Jag vill leka och ha hajkepsen.
Vi sitter här några minuter och delar på min lunch. Det blir skoj.
- Inget av det här är skoj. - Okej, ta här.
Är det här pappas låt? Vi ringer honom.
- Är allt bra? - Nej.
Jag har näsblod, glömde matsäcken och får inte leka.
Toppen i övrigt.
Jag ringer för att vi lyssnade på radion och en viss låt kom.
- Det är din låt. - Det är KC som sjunger.
Det är din låt. Det är coolt. Du sålde den och höra den så här...
- Ur ett snäckskal. - Det är otroligt.
Mamma, ispåsen gick sönder.
Tro mig, låten är dagens höjdpunkt.
Detsamma.
Hej, D. Nej, vi vet inget. Hon bör komma ut om en timme eller så.
Hon är kvar på operation.
Jag är här för oss båda så återgå till din konferens.
Jag ringer dig. Jag har mycket att berätta.
- Har du sett ett manus? - Nej, tyvärr inte.
Maggie berättade att du var författare. Det är så kreativt.
Jag skulle inte kalla... Ursäkta mig.
- Visst. Jag håller utkik. - Tack.
- Är ni två polare nu? - Jag letar efter mitt manus.
Hon har nog snott det också.
- Följ med och kolla vid automaten. - Låter bra.
Ni behöver inte gå båda två. Lämna mig ensam med henne förvärrar bara.
Slappna av. Det kan inte bli värre.
MTP till OS3. Blodbanken beredd. MTP till OS3.
- Ursäkta, är Maggie Bloom i sal 3? - Vi har inte den informationen.
- Vad var utropet? Vad är en MTP? - Jag kan inte säga det.
- Vad står MTP för? - Masstransfusionsprocedur.
- Är Maggie Bloom i operationssal 3? - Tyvärr, ni får tala med läkaren.
- 20 påsar A-negativ? - Ja.
Det är Maggies blodgrupp.
Robin... är Maggie okej? Vi hörde om en akut transfusion.
Det var till en annan patient.
Då är det bra med henne?
Operationen tar längre tid på grund av tumörens läge. Läkaren informerar.
Okej. Tack.
Tänk om de hittar mer cancer. Det hände sist.
De hittade mer och hon fick göra mastektomin.
Hon kommer att bli bra.
Det vet du inte.
- Skannar massan. Finns mer binda? - Ja.
- Det tycks vara Mortimer's. - Ha Pap redo.
Ser du det här? Vi försöker få en närmare titt.
Marginaler?
- Har du hittat filmmanuset? - Nej, det blev nog slängt.
Vart ska du?
Jag lovade Katherine att åka förbi och skriva på skilsmässopapperen.
- Det måste vara tufft. - Konstigt.
Vi kommer bättre överens än på länge.
- Då är det väl till det bästa? - Ja.
- Hör av dig om du får veta nåt. - Ska bli.
Du... jag tror att det där är mitt.
Jag hittade det i väntsalen. Jag har varit här hela dagen.
- Kan du byta till en tidning? - Ja. Ursäkta.
Tack ska du ha.
Berättar Leo sanningen för Nina?
- Vad då? - Jag måste få veta.
- Tyckte du om det? - Ja, det är jättebra.
Berättar han för henne?
Vet du vad? Sätt dig bekvämt och avsluta det.
Jag ska ge dig en blåbärskaka eller vad den här automaten kränger.
- Vad är det? Varför arg skivning? - Det är det inte.
Gina, säg det innan ännu en morot dör.
Andrew klampar in överallt.
Han agerar som jämbördig delägare.
Ja, men tack vare honom kunde vi öppna och han fick hit kritikern.
Restaurangen lät som hans idé.
Vi har jobbat så hårt. Jag är knappt omnämnd och du inte alls.
Det gör inget om stället är fullt.
Om det är tack vare Andrew, toppen. Vi har nån som vet vad han gör.
- Jag menade inte... - Inte?
Flera bord var en dålig idé ända tills Andrew föreslog det.
- Nu är du orättvis. - Det här skulle bli min nya chans.
Hur ska jag tro på mig själv när min bästa vän inte gör det?
Middagsrusningen börjar snart.
Ursäkta, har du nån aning om var kvinnan som satt där har gått?
Nej, självklart inte.
Jag lovade att inte berätta för dig, men Maggie glömde det.
Jag åkte hem till henne och hämtade det och kom därifrån när...
...vi sågs.
Jag tänkte att du ville ha det.
Tack.
Gary...
Sitt med mig.
Vi är hemma.
- Ska jag göra mellanmål? - Jag vill inte ha.
Du gjorde ett dåligt jobb idag.
Jag gjorde ett bra jobb idag. Jag läste på om manater.
Jag hjälpte Maya hitta sin inhalator och gjorde nåt ihop med min son.
- Du muntrade inte upp mig. - Jag försökte.
Jag borde ha gått med pappa.
Vet du vad? Det var inte okej. Jag tog ledigt för att vara med dig.
Jag gav dig min smörgås.
Jag är ledsen att du är sur, men låt det inte gå ut över mig.
Förlåt, mamma.
Ge mig ett straff.
Ska jag bära ut återvinningen?
Skäms du över vad du sa?
Det är ditt straff.
Du är inte religiös, eller hur?
Pappa är mexikan. Jag uppfostrades katolskt.
Kyrkan varje söndag, två gånger till jul.
Mamma stack. Det var bara pappa och jag. Han ville gå oftare, inte jag.
- Du hade fått nog av det. - Med råge.
En kvinna i Calcutta sålde det.
Hon svor på att Moder Teresa hade välsignat det.
Jag vet inte om det var sant.
När nån är sjuk eller har problem i min familj låter vi det gå runt.
Jag vet inte om det har hjälpt.
Du vet inte att det inte har det.
Det var en period då jag hade avfallit från min tro.
Maggie berättade om Chad. Jag beklagar.
Tack.
Det var när Maggie blev sjuk som jag fann Gud igen.
Det stämmer nog att det inte finns ateister i ett skyttevärn.
Jag kan inte förlora ett barn till.
Gode God...
I tredje akten, och delen med de antidepressiva -
- när Leo säger till sin pappa att han försöker hjälpa sig själv...
Hans pappa ville inte höra om det. Det kändes så äkta.
- Bygger det här på ditt liv? - Ja, på sätt och vis.
Det berörde mig verkligen.
Jag har haft såna dagar.
Det är som för Leo när jag...
Jag kunde inte andas.
Ibland är det som att det jag går igenom är osynligt för alla andra.
Men efter att ha läst det här -
- förstår jag att även andra kan känna sig osynliga.
Det gör de. Men det är de inte.
Det är inte du heller. Jag ser dig.
- Jag heter PJ. - Trevligt att träffas, PJ. Rome.
Bord 9 vill prata med dig.
- Skicka Andrew. Han älskar sånt. - Ja, men de frågade efter dig.
- Välkomna. Kan jag hjälpa er med nåt? - Ja, det gäller risotton.
- Är det nåt problem? - Inte nu, men vi fick vänta i två år.
Vi brukade gå till ditt förra ställe, men så stängde det.
Hon försökte göra den. Katastrof.
Tack, och förlåt att ni fick vänta.
- Vad dricker ni? - Pinot gris.
- Två glas till kommer. - Tack.
Två glas pinot gris, tack.
- Bra jobbat. - Skulle inte ditt fan jag tro på dig?
Min osäkerhet tog nog över.
Jag vet vad det vill säga att det förflutna hemsöker en.
- Är du klar att åka? - Andrew hjälper mig med lägenheten.
Självklart.
- Det är snällt av dig. - Vi hjälper varann, eller hur?
God kväll.
SJÄLVMORDSLINJEN
Självmordslinjen.
- Hallå? Är du där? - Ja.
Jag ringer inte för att be om hjälp, utan fråga hur jag kan hjälpa till.
Hej, älskling.
Ja... jag har träffat din mamma.
Jag snodde hans parkeringsplats.
Okej...
Förlåt igen för hur jag betedde mig.
Jag vill att du kommer ihåg nåt riktigt viktigt.
Tidigare idag när du var elak mot mig eller jag var arg på dig...
Vet du vad som var sant de gångerna? Jag slutade aldrig att älska dig.
Ibland kommer du och jag att bli arga på varann.
Men det betyder inte att jag inte älskar dig.
Som du och pappa.
Ja.
Hej! Jag kom förbi för att skriva på papperen.
- Vad ler du åt? - Vår son har lärt sig ånger.
Ja, jag antar att både Theo och jag har lärt oss det i år.
Kanske gjorde vi alla det.
När jag ringde dig idag såg jag hur du lyste upp.
Och jag insåg att det var länge sen -
- jag fick dig att känna dig glad.
Det var kanske därför du och Delilah... Det spelade kanske in.
Jag antar att jag inte mådde så bra efter det -
- så Hunter och jag... Jag vet att du såg tallrikarna.
- Du behöver inte förklara. - Jag vet det.
Jag vill det.
Jag behövde känna mig sedd.
Jag antar att vi båda behövde det.
Katherine...
Du är fantastisk...
...på alla sätt och vis, och jag är ledsen att jag inte berättade mer.
Se så...
Jag vill inte bli hajbete! Jag är långsammast! Den äter upp mig!
Mardröm.
Den har vassa tänder! Bort!
Du... vi somnade.
- Herregud. - Du borde gå innan han vaknar.
- Den är till dig. - Allvarligt?
"Osynlig." Jag gillar det.
- Älskling... - Ja, du vill vara ifred.
- Du kan få ge mig lite kaffe. - Det med. Okej.
- Jag vill inte göra Theo förvirrad. - Jag förstår precis.
Det här bordet har varit en del av alla stora stunder i våra liv.
Jag njöt mer av andra saker vi gjorde på bordet.
Nio år koncentrerat i en underskrift.
Det borde ha känts som en större sak.
Ja.
- Jag registrerar det på jobbet. - Okej. Tack.
Okej.
- Hej. Är du redo? - Ja.
Du blir utskriven kl. 12.
- Vad vill du göra idag? - Jag vet inte. Vad vill du göra idag?
Jag vill hyra en lastbil...
...och få dig att flytta in hos mig.
- Menar du allvar? - Ja.
Jag vill inte åka hem till mig. Jag vill åka hem till oss.
Gary, vi håller andan i väntan på svar. Vi vet inte om...
Vad vet vi inte? Om jag älskar dig?
Vi vet.
Oavsett hur många stunder vi har kvar vill jag dela dem med dig.
Jag vill inte sluta leva av rädsla för att sluta leva.
Och du har redan packat.
Det är det naturliga.
Vad är det? Behöver du kräkas?
Varje gång jag säger nåt fint till dig kräks du.
Jag kräks inte.
JAG ÄR PÅ
- Är du på? - Ja.
Hur går det, mamma?
Jag går bara igenom allt.
Herregud, pappa ser så mycket 90-tal ut.
- Vilka är alla de där? - Jag har ingen aning.
- Herregud. Det där är Emma. - Vad då?
Det där är Emma, hon som kom hem till oss igår.
Text: Hans Sjölund www.sdimedia.com